Kingston, Jamaica Januari 1802
- God morgon, mina herrar. - En svart dag för oss alla.
- Särskilt för officerarna på Renown - Och kapten Sawyer.
Inga trevliga villkor att återknyta bekantskapen med mr Hornblower.
- Nej. - Men de skyldiga måste bestraffas.
Om de verkligen är skyldiga.
Stå upp!
Rätten sammanträder.
Officerare på HMS Renown...
Ni anklagas för att ha fråntagit kapten James Sawyer befälet-
- och i strid med kung George II:s krigslagar-
ha begått myteri.
- Vi är utom skotthåll. - Bara för stunden.
Fem minuter till så hade vi varit illa ute.
- Skynda på, Matthews. - Sju färdiga, fyra kvar.
De ska få ett anständigt farväl. Det vill jag ha när min stund kommer.
Ju förr ni är klar, ju förr kan vi segla mot Jamaica.
- Eller hur, mr Hornblower? - Ja, sir.
- Sir? Hur mår kaptenen? - Lite bättre.
Befria mig.
Befria omedelbart er kapten!
Ni är inte er själv, sir.
- Er känner jag igen... - Stå inte bara där, mr Wellard.
- Mr Buckland hälsar och... - Tack.
Jag kommer tillbaka om en timma.
Ett dussin till och ni kuttrar som en duva.
Jag är inte er strykpojke nu, sir.
I tron på återuppståndelsen överlämnar vi dessa män till havet.
James McNeil.
Matthew Chandler.
Vi ber även för kapten Sawyers snara tillfrisknande.
- Hycklare. - Vem sa det?
Vi ber även för en snabb resa till Kingston-
- så att vi kan lägga den här tragedin bakom oss.
Jag skulle inte segla uppför Themsen med den här besättningen.
Vi har inget val.
Vid såna här tillfällen får var och en klara sig själv.
Om vi seglar bakom fortet, runt viken, så finns där en bra strand.
Då kan vi anfalla fortet från land.
När vi tagit fortet är spanjorerna instängda i viken.
Omöjligt. Vi seglar mot Kingston i gryningen. Mr Bush?
Vi har försökt utföra våra order, men misslyckats.
Det sista de väntar sig är ett anfall till.
- När skulle vi gå till anfall? - I kväll.
- I skydd av mörkret. - Överraskningseffekten, sir.
Ni är en brådskans man, mr Hornblower.
Men det är för riskabelt. Moralen är bräcklig som den är.
Det bjuder mig emot att ge upp, men ni har nog rätt.
Vi kommer att ställas inför rätta i Kingston.
Vi har inget att frukta. Vi handlade för fartygets bästa.
Kapten Sawyer hade sänkt det om inte vi fyra hade agerat.
Dessutom har vi doktorns bekräftelse: "Oförmögen att föra befäl. "
Ser man på...
Ni smider ränker.
Tusan! - Hämta hit dr Clive!
En av er satte sina smutsiga händer i min rygg.
Jag kommer snart på vem det var.
Dr Clive, finns det inget ni kan göra?
Vad hade ni tänkt er, mr Buckland?
- Var kaptenen frisk eller inte? - Ja, sir.
- Nå? - Han var opasslig. Tillfälligt.
Efterfallet ner i lastrummet.
- "Oförmögen att föra befäl. " - Ett djärvt ordval.
- Och inte värt ett vitten. - Jaså?
- Jag samtyckte undertvång. - Han blir vår död!
Var det nån som tvingade er?
- Satte de ett vapen mot ert huvud? - Ja eller nej?
Inte ett vapen. Vi blev beskjutna, och i stridens hetta...
... fattades ett beslut om att slå kaptenen i bojor.
- Vem fattade beslutet? - Löjtnant Hornblower.
Mr Buckland var ju äldste officer. Varför gav inte han ordern?
Det får ni fråga mr Buckland.
Tillförordnad kapten...
En passande titel, Horatio.
Han spelar en roll som han inte ens tror på själv.
Archie, vi har redan förlorat en kapten.
Ja, jag vet.
Men vi kunde vara halvvägs vid fortet nu. Om bara mr Bush...
- Förlåt mig. - Överraskningseffekten, mr Kennedy.
Det var väl själva kärnan i ert förslag?
- En storslagen plan. - Men, sir...
Jag gjorde en felbedömning, som vi nu måste reparera tillsammans.
- Det brådskar. - Gör vi inget, hamnar vi i galgen.
- När då? - I kväll. Är ni med?
- Ni vet vad som händer desertörer. - Galgen. Än sen då?
Stannar jag här, blir jag mördad. Jag har fått för många fiender.
- Nå? - Skulle jag lämna kaptenen i sticket?
Vad försiggår här?
Jag tolkar det som ett "ja".
Vart ska du ta vägen?
Kulor och krut, en musköt per man.
Sno på!
- Där är ni ju. - Jag kan inte lämna honom.
- Sawyer minns inte ens sitt namn. - Jag har seglat med honom i många år.
Jag följer med till Kingston och ser till att de blir hängda.
Ett minne av mig.
Kaptenen skadad, besättningen deserterar...
Trots det fortsatte mr Buckland med uppdraget?
Ja, med vårt fulla stöd.
- Varför det? - Det var vår plikt.
- Mot vem då? - Vår kapten, medan han var...
Opasslig.
James Sawyer hade tur som hade er fyra herrar.
Ni talar om plikt, mr Hornblower. Men jag talar om ärelystnad.
Ni har stigit snabbt i graderna.
Jag har haft tur som har nått så långt.
- Ni vill säkert klättra ännu högre. - Om min kompetens berättigar det.
Vi kan inte döma en man för att ha visat sin skicklighet.
Men hur glänser en ung man på en stilla seglats fjärran från strid?
Såvida inte han anar en möjlighet. En sårbar kapten-
- en förstelöjtnant upptagen med sitt nya uppdrag...
En möjlighet att ta ett kliv uppåt i befälsordningen.
Vad skulle den här unge mannen göra om han var tillräckligt ärelysten?
Jag kommer att få ett svar, var så säker.
Upp och hoppa!
Sno på!
Vad i... ?
De har stuckit... De jäklarna har stuckit! Styles!
Upp på däck!
Håll er borta från relingen! Den som sneglar mot vattnet blir skjuten!
Håll er borta från relingen!
- Nå, mr Matthews? - Det saknas 34 man.
Ursäkta, det saknas 33 man.
Trettiotre...
Jag... är inte riktigt säker på bästa sättet att gå till väga.
Om jag får föreslå...
Mannarna är rädda för vad som väntar oss i Kingston.
Behöver de nåt att samlas kring?
Tycker ni att jag ska anfalla fortet?
Det måste ske snabbt.
Om vi misslyckas, är jag dubbelt fördömd.
Gör det, mr Bush. Vi försöker rädda oss själva.
Vi anfaller fortet!
Vi måste skynda på, det dagas.
Om mr Buckland hade bestämt sig tidigare...
Vi får förlita oss på överrasknings- momentet och lite spansk slöhet.
Försiktigt, mr Wellard. De får inte veta att vi är här till frukost.
- Håll er till mig. - Just det, vi hjälper varann.
- Som ni gjorde när ni skadade skallen - Jag tänker göra min plikt.
- Horatio... - Vad är det?
- Det är Randall och desertörerna. - Stanna i skydd.
Det finns inget att frukta.
Gode Gud...
Är vi överens om att kapten Sawyers goda namn måste skyddas?
Självfallet.
Tillsammans med de unga officerare som är fångna i en situation-
de själva inte är skuld till.
- Jag vill bara ha en entydig dom. - Ska de hängas i närmaste rånock?
Nej, inget så spektakulärt.
- Men om det var en enda man... - En syndabock?
En skyldig gärningsman.
Ondskefullt motiverad, avundsjuk, äregirig...
- Vem har ni i åtanke? - Det är för tidigt att säga.
Men vi ska nog hitta nån...
... som kan slå tillbaka stanken.
Spanjorerna var tydligen vaksammare än vi trodde.
- Horatio? - Tror ni det är spanjorernas verk?
Ingen skottlossning, inga tecken på strid. De dödades i sömnen.
- Tillstånd att begrava de döda? - Det hinns inte med.
Mr Hobbs...
Hobbs... Det verkar som om Randall blir frukost åt krabborna trots allt.
Egentligen skulle ni ligga där med honom.
Om ni höjer rösten en gång till, slår jag ihjäl er med mina bara händer.
Ja, sir.
- Jag tyckte att Sawyer var en knöl... - Ett råd i all välmening - knip käft.
Gå så tyst ni kan.
- Om det inte var spanjorerna... - Med lite tur väntar de oss inte.
- Om det inte var de, vem var det då? - Jag vill inte ge mig på en gissning.
- Stig på. - Sover han?
- Pappersexercis, dr Clive. - Det följer med ställningen.
Varenda sida läses av amiralitetet. Jag måste vara ytterst noggrann.
Det här hjälper alltid mig.
Ängsligt känns det huvud kronan vilar på.
Stämmer inte det, tillförordnad kapten?
Särskilt när man inte är född till ledare.
Han är vaken.
Ni mår inte bra.
- Gå er väg, bara! - Håll er stilla.
Min löjtnant kan inte fatta beslut, kan inte bestämma-
- har ingen auktoritet, velar hit och dit...
Befria mig så ska jag tala väl om er i Kingston. Ni är för ung för galgen.
- Tig. - Ni är för gammal för allt annat.
Dr Clive, mer laudanum.
Han har redan fått en oxes mängd.
Ni behövs på däck, sir.
Det är ju min båt...
Vad i herrans namn... ?
Jag är François Lefanu, överste för Santo Domingos fria armé.
Det här är inte ert krig!
Fria armén? Vad gör han med min båt och mina män?
- Ska jag ge order om eld? - Nej, inte förrän jag...
Sir, hjälp oss!
Återlämna mina män, annars öppnar jag eld!
Vi har befriat ön för vårt eget folks skull!
Ni skulle kunna be honom komma ombord.
- Han är inom skotthåll. - Nej, sa jag!
- Nå? - Jag tror att vi har övertaget.
- Ja, minsann. - Vad nytt?
Vill ni ta en titt på fienden, mr Kennedy?
Jösses!
- Han behöver inga lektioner. - Inte ens nu.
Nu räcker det. Kom ihåg varför vi är här.
Kalla tillbaka era män, så slipper ni mer blodspillan!
- Vad menar ni? - Randall och de andra desertörerna!
Vi trodde att de var spanjorer. Men vi har inget otalt med er.
Kalla tillbaka era män, så kommer de inte till skada!
- Mr Buckland... ? - Vänta lite.
För fram dem.
Håller de på än?
Sista varningen. Om ni så mycket som andas i otid vrider jag nacken av er!
Frige genast mina män! Frige mina män, sa jag!
Lägg an!
Ska vi öppna eld?
- Vem är dåren som... ? - Nej, sa jag!
Jag gav ingen order!
Sir...
Framåt!
- Det här ska ni få ångra! - Ladda!
Besättningen handlade på eget bevåg. Och nu är spanjorerna förvarnade.
- Det vet vi inte säkert. - Jo, det tror jag nog.
Vi skulle ha seglat mot Kingston som jag ville.
Vi sätter kurs mot viken. Jag tänker hämta upp eventuella överlevande.
Formering mot värnet!
Archie! Det är din vän från tornet.
- Vad gör han där uppe? - Följ med mig.
Vart ska ni ta vägen?! - Marinsoldater, hitåt!
Vi måste leta upp Hobbs och krutet.
Det är enda vägen.
Allt som inte är vegetation, vad som helst.
- Vad tusan gör vi här? - Den där officeren...
Hur tog han sig till fortet?
Dagsljus, häftig korseld... Det finns en hemlig väg.
Här borta, sir!
- Hej på dig! - Du ska få äta upp ditt flin!
- Vad är det här? - Det är vår bakväg.
Det är inte brett...
Vad?
Hur går det?
- Vad ser ni? - Ingenting än.
- Kusten är klar. - Fira ner honom. Försiktigt.
- Hur gick det? - Ingenting brutet, sir.
Vad ser ni? Mr Wellard?
- Vad ser ni? - De är på väg hit!
Skjut!
Spring, pojke!
Höger om!
Förbaskade Hornblower...
- Mr Wellard? - Sir?
Framåt!
Vänstra flanken!
- Det är hopplöst, sir! - Jag säger till när det är hopplöst!
- Vad gör vi nu? - Sikta mitt i klungan.
Kapitulera!
Om ni träffar mr Hornblower, så hälsa honom... Det var inget.
Framåt!
- Kapitulera! - Han kommer att hängas i rånocken.
Det gläder mig att ni är välbehållen, mr Bush.
- Besättning, hitåt! - Framåt!
Ditåt!
Kapitulerar ni?
- Syns Renown till? - De spanska skeppen kommer undan!
Lägg an!
Kapitulerar ni nu?
Sir!
Renown syns fortfarande inte till.
Om de kommer undan, har anfallet varit förgäves.
Eldkulor!
- Tillåter ni? - För all del.
Eld!
- Mr Kennedy? - 20 meter hitom. Havet kokar!
Det ska vara brinnande skepp, inte kokande hav!
Den här kulan är för stor. Och jag tycker inte om det här...
- Stopp! - Den exploderar!
Lämna kanonen! Spring!
- Jag kan allt om överhettad metall. - Det kallas utvidgningskoefficient.
Jag kallar det livsfarligt.
Det gläder mig att du kan skratta åt mitt elementära misstag, Archie.
Vi har inte tid med självrannsakan. Ässjan väntar.
Hala upp!
Gör fast!
Det måste ha varit svårt att övertala dem att gå tillbaka.
- Jag förstår deras motvilja. - Fullkomligt.
- Tillåter ni? - Självfallet.
Kör fram henne!
Och... eld!
Mr Kennedy?
Träff! En tydlig träff!
- Gratulerar, sir. - Nybörjartur, utan tvekan.
- Vad var det? Träff igen? - Nej, bättre än så.
Det är Renown, sir!
En genial plan att anfalla fortet via en underjordisk tunnel.
Snillrikt.
Samtidigt som ni lämnade mr Bush och resten av truppen i sticket.
Men resultatet var väl en triumf, kapten Hammond?
- Sen gick spanjorerna i fällan. - Just det... Eldkulan.
En katastrof kunde undvikas tack vare mr Bush.
Jag står i tacksamhetsskuld till mr Bush.
Dumdristiga handlingar, överilade beslut, ansvarslösa vågspel...
Blir det ett mått på er karriär?
Det är den mest svartsynta tolkning jag kan tänka mig.
Andra prisar honom för hans genialitet.
Jag försökte bara göra min plikt.
Låt oss avgöra det, mr Hornblower.
- Jag tror att kursen är utstakad. - Ja...
Och en ung officer redan dömd om man ska lyssna på kapten Hammond.
Det är synd. Unge Hornblower hade framtiden för sig.
- Han tjänstgjorde väl under er? - Ja.
Han var mycket framstående, en av de bästa.
Jag förstår att ni känner er olustig.
Olustig? Jag har aldrig känt mig mer illa till mods i hela mitt liv.
Jag tänker inte låta hänga en man som står mig lika nära som...
... en av mina egna män.
- Ni har ett ansvar inför lagen. - Det har jag inte glömt.
Men jag tänker inte döma nån för att blidka amiralerna.
Jag tänker överväga fakta noga. Det hoppas jag att vi alla gör.
Tvivlar ni på det?
- Jag ber om en rättvis rättegång. - Det ska han få.
Jag hoppas bara att ni inte blir förvånad över det ni finner.
Det hoppas jag också.
Fortet är tydligen vårt. Utmärkt, mina herrar.
Spansk båt under vit flagg!
- Det kan vara befälhavaren. - Då kan jag hälsa på honom.
Ni har säkert hört om vår egen lilla batalj.
- Jag hoppas att det inte störde er. - Nej, sir.
Fria armén - ett lokalt banditgäng. De kommer inte tillbaka på ett tag.
Överste Francisco Manuel Ortega, kungliga ingenjörstrupperna.
Kommendörkapten Buckland, HMS Renown.
- Vill ni lämna ön? - Våra positioner är låsta.
Jag vill föra kvinnor och barn i säkerhet, däribland min hustru.
De får plats på vårt skepp. Med er tillåtelse seglar vi med tidvattnet.
Och om vi vägrar?
- Då ansvarar ni för konsekvenserna. - Som ni vill...
- Ni får besked inom en timma. - Tack, mr Hornblower.
Var det ni som ledde anfallet genom tunneln? Ett djärvt drag.
- Håll ett öga på honom, kapten. - Det gör jag - ingående.
- Ni får besked inom en timma. - Som ni behagar.
- Vi säljer oss billigt. - Vad föreslår ni att vi gör?
- Vi kräver villkorslös kapitulation. - Varför skulle de gå med på det?
De har inget val. Vi har redan tagit fortet.
Får jag påminna er om ett gammalt hederligt ordspråk?
- Säg det, mr Bush. - Sir... ?
Man ska inte skåda given häst i munnen.
Ön är i brittiska händer!
- Varför vill han så gärna lämna ön? - Han vet när han är besegrad.
- Garnisonens förråd. - Det räcker inte långt.
- Var är resten? - Det här är allt.
Översten talade inte sanning. Invånarna svälter.
Dessvärre är fortet belägrat.
- Belägrat? Av vem då? - Rebellerna.
Jag körde i väg dem.
Det var bara en spaningspatrull.
Då måste vi ge oss av omedelbart.
Om vi håller huvudet kallt, kanske vi kan vända det här till vårfördel.
Är ni redo, Matthews?
Tack, mr Wellard.
Ni får betala skador på kanonen själv. Skynda på!
Hoppas bara att gamle Buckland har nerverna under kontroll.
Mina män är upptagna.
- Får jag bjuda på middag? - Så vänligt av er.
- Er hustru kanske följer med? - Med nöje.
- Och sen tar vi itu med affärerna. - Självfallet.
Ni kan gå, jag tar över ansvaret.
- Är det säkert? - Ja.
Kom då, Jones.
Vad har löjtnanterna för sig?
Mitt eget fartyg... Mina egna män...
Det vanliga, sir. De leker befälhavare.
- Klart att ge sig av. - Utmärkt.
Ställ inte till problem.
Har ni sett till Hobbs?
Ni hade order att stanna hos honom!
Gå ut på däck.
- Jag sa... - Ur buren hoppade tigern fram.
- Jag tänker gå ut på däck. - Kaptenen stannar i sin hytt.
Vad skulle besättningen tro om de såg er nu?
- Ni har fortfarande ert namn. - Vad vet ni om mitt namn?
Jag vet att kommendörkapten James Sawyer en gång-
- besegrade tre franska fregatter en och samma dag.
Männen som var med hade aldrig skådat maken till mod.
Han har fått betala dyrt för det, och gör det än i dag.
Ni utgör en fara för er själv. Jag vill inte att ni kommer till skada.
Sir...
Vi måste ge oss av med en gång.
Fan ta er.
Är ni redo?
Förlåt, jag har inte gratulerat er till er prestation i tunneln.
Tack.
Men det verkade som om ni aldrig hade skjutit mot en människa.
Pistolen hade lätt tryck.
- Har ni skjutit en människa nån gång? - Nej.
Det är enklare med en kniv. Knivhugga en människa...
Särskilt i ryggen, sir. Det är enkelt.
Eller knuffa honom, bara. Ner i lastrummet.
- Trist med kaptenen. - Jag knuffade honom inte.
Ni var så berusad på laudanum att ni inte minns ett dugg!
Mr Wellard! Vi behöver nån som kan hålla ut kanonen från klippan.
Ni var smal nog för tunneln. Är ni lätt nog att sitta på kanonen?
Det klarar jag.
Håll i er ordentligt. Ni måste komma fram hel och hållen till Kingston.
- Är ni redo? - Redo, sir.
Sätt igång!
Ni lyfte upp en skeppskanon på berget mitt framför näsan på fienden.
Vi ville komma inom skotthåll.
Fortets kanon nådde inte de spanska fartygen-
- och Renown kunde inte gå in i viken.
- Ett vågstycke. - Det var en möjlighet.
- Ni var nog ensam om att tycka det. - Jag förstår inte vad ni menar.
- Var denna oförvägenhet er idé? - Den godkändes av mr Buckland.
Och formulerades av tredjelöjtnanten...
- Bry er inte om mr Buckland. - Det var min idé.
- Det kan jag tänka mig. - Tack, mr Hornblower.
- Hur länge har ni varit befälhavare? - Jag är förstelöjtnant.
- Kapten Sawyer är opasslig. - Inget allvarligt, väl?
James Sawyer? Jag visste inte att vi stred mot en sån berömdhet.
- Han är inte riktigt sig själv. - En lindrig åkomma.
- Det vore en ära att få träffa honom. - Senare, kanske.
Mina damer och herrar... Skål!
Fortsätt så.
- Stopp! - Avbryt och säkra!
- Vad står på? - Repet brister.
Styles, tillverka en slinga. Omkring fem famnar räcker.
- Anmäler ni er frivilligt? - Ja.
- Den håller. - Tack, Styles.
- Hur känns det, Horatio? - Bara bra, Archie.
- Jag minns när ni var höjdrädd. - Inget har förändrats, mr Kennedy.
Det sägs att man ska göra sånt man ogillar.
- Som barntvingades jag äta rovor. - Äter ni dem nu?
Aldrig.
Skynda på! Ortega väntar inte hela dan.
- Sir, hjälp mig! - Håll i er.
- Mr Hornblower är väl en framtidsman? - Det hoppas jag att vi alla är.
- Unga officierar är så oerfarna. - Jag håller med er.
Mer vin, sir?
Ursäkta mig.
Nej, sir!
- Jag sa att vi inte skulle svika er. - Tack.
Sir? Har ni gjort nåt och sen glömt det?
Det gör jag ofta. Bär av från berget.
Hala upp!
Ni bestämmer själv, sir...
- Jag trodde att ni stod på min sida. - Jag har alltid varit min egen.
Om jag kunde bota er, så skulle jag göra det.
Men ni har sjunkit för djupt. Nu ber jag er- sjung inte mer.
Som ni vill.
Redo, mr Hobbs?
- Var är era officerare? - Jag måste protestera...
Jag vet när nån bedrar mig.
Vad som än händer på torra land är vi i flottan hedersmän.
Vi håller ord, och...
- Vad var det? - Inskjutningsskott.
- Mot vems skepp då? - Era.
Vad?!
Jag tror faktiskt att vi går segrande ur det här.
- 50 meter hitom, mr Hornblower. - Full laddning, mr Hobbs!
Mr Buckland, inser ni vad ni gör? Utan våra fartyg...
... kan ni inte fly undan rebellerna och är förmodligen döda inom kort.
Ni och er make hade samma öde i åtanke för oss.
- Det här är vansinne! - Era fartyg är utom fara.
De är brittiskt krigsbyte.
Jag kan erbjuda er en trygg resa till Kingston som hans majestäts fångar.
Sergeant.
Överste, får jag be om ert svärd?
En fullständig kapitulation. Ingen dålig bedrift av en förstelöjtnant.
Tråkigt att ni inte kunde njuta av er seger.
Rebellerna hade redan ön i sitt grepp.
- Men ni hade redan träffat på dem. - Det var en desperat handling.
De hade stulit en båt och tagit två man som gisslan.
- Så ni öppnade eld mot dem. - Det var olyckligt...
Det var en blunder som fördunklade er seger-
och kostade flera liv.
Jag beklagar att liv spilldes.
De stryker flagg!
Striden är över.
Sir... !
Vem tusan är det?
- Horatio... ? - Striden har nog bara börjat.
- Jag tänker inte ge mig utan strid. - Bättre att fly, vi är bara 20 man.
- Inte riktigt 20... - Som ni vill. Retirera!
Hur länge har ni varit belägrade?
- Längre än jag vill minnas. - Varför anfaller de just nu?
För Guds skull! Vad är det nu?
Sir! Sluta upp med det här vanvettet.
Den tillförordnade kaptenen.
Åsynen av er minskar min självömkan.
- Ni är inte kurant, sir. - Nej, jag är inte kurant.
Men ni överträffas av en pojkvasker.
Slipad, kvicktänkt och uppfinningsrik.
Doktorn hjälper er.
Mindre än sju år till sjöss och manskapet älskar honom redan.
Han för befälet.
Det är naturligt för honom, inget inlärt beteende.
Ju mer han glänser, desto mer ler de åt er.
Ja, de ler och nickar och skrattar bakom sina händer.
Ni är en pajas, sir.
En pajas i kaptensmössa.
Lyd mitt råd och slå till först.
Annars tar han över ert fartyg. Då är ni död innan ni vet ordet av.
- Båten är redo att ta er i land. - Ge honom medicin.
- Jag vågar inte ge honom mer. - Ge honom mer!
Jag avundas er inte. Kaptenen skadad, ni får överta befälet.
- Det är ingen lätt situation. - Vi gör vårt bästa.
Hur skulle ni beskriva er tredjelöjtnant?
Mr Hornblower?
Han är mycket försigkommen.
- Det är också ett sätt att se på det. - Men ni arbetade bra ihop?
- Inga tecken på missämja eller hot? - Inte alls, sir.
Verkligen?
Hämta hit marinsoldaternas befäl så ordnar vi ett försvar.
Hur lång tid har vi på oss?
Det är svar på er fråga.
- Vi drar oss tillbaka från fortet. - Marinsoldaterna skyddar oss.
- Vi återvänder till fartyget, sir. - Nej, först ska vi spränga fortet.
Jag behöver en man som placerar ut laddningarna.
Jag anmäler mig som frivillig.
- Jag också. - Jag är äldste officer...
Det behövs inte tre personer. Mr Hornblower, jag antar ert anbud.
- Ursäkta, sir... Vad är syftet? - Det är våra order, mr Kennedy.
Mr Hornblower instämmer säkert.
Då så.
Lycka till.
- Horatio. - Archie.
Sir...
Mr Hornblower.
Vi ses på Renown igen.
Ta ner fångarna under däck!
- Bättre ordning! - Det gäller mr Hornblower...
- Vi kan ro i land och hämta honom. - Nej, jag kan inte avvara er.
- Han är ju ensam... - Nej, sa jag! Ni behövs här.
- Archie! Har du blivit galen? - Vi tänkte att du behövde sällskap.
Mr Hornblower.
Ni är från vettet båda två.
Jag föreslår att vi rör på oss. Det börjar hetta till.
- Den här vägen. - Nej...
Den här vägen. Det är jag säker på.
Nu vet ni hur det är att mista sin hjälte.
- Han kommer tillbaka. - Det är klart han gör.
Jag beundrar er tillförsikt.
- Nu är er seger fulländad, sir. - Ja.
- Mr Matthews, sätt kurs mot Kingston. - Ska ske, sir.
- Sir... - Vad är det?
- Bergstoppen... - Hon ger sig av!
Nu är det klippt, mina herrar.
- Nej, det är det inte. - Archie? - Du har rätt.
- Vi tänker hoppa. - Vem är det nu som är galen?
- Det är bara vatten, ni bryter inget. - Jaså...
- Det är enklare än att äta rovor. - Nej...
- Vi räknar till tre. - Jag tänker inte hoppa!
Jag kan inte simma!
Jag har högre rang, Styles.
Jag kan inte simma!
- Lugn, vi hjälper er. - De klarade det!
Kan vi sätta i båten nu, sir?
Räknade ni med att mr Hornblower skulle överleva sprängningen?
Ville ni att han skulle överleva?
Jag protesterar mot er anklagelse.
Det är noterat. - Ville ni att mr Hornblower skulle överleva?
Jag skickar inte män i döden.
Hälsa dem välkomna tillbaka!
Bra gjort, sir!
En gång till!
Mr Matthews.
- Har ni övervunnit höjdrädslan nu? - Det behövdes inte på nervägen.
Jag hoppas att ni är lika glad åt att se mig.
Han är stum av glädje.
Mr Hornblower...
Ta befälet över Gaditana och de andra fartygen.
Ni ansvarar för deras säkerhet. Är det förstått?
Nej, nej... Det är bäst att jag gör det.
Jag ber om ursäkt.
- Jag lydde inte er order. - Det var karakteristiskt för er.
Ni tre är så upptagna av er själva och varandra.
- Ni tycker att jag är en narr. - Det är inte lätt ha befälet.
Jag trodde inte att det skulle vara lätt.
Jag trodde att jag skulle klara det.
Vad i hela friden... ?
Kommendörkapten James Sawyer.
- Hur länge har han varit sån? - Sen han fick sin medicin senast.
Befria honom.
Jag trodde inte att jag skulle få se dem igen.
Jag var inte med på det här. Hör ni det?
Ni behöver frisk luft, sir.
- Allt lugnt? - Som i kyrkan.
Jag är glad.
Det förstår jag, med tanke på mr Bucklands... Förlåt, sir.
Men efter det som hände i dag framstår han som samvetslös.
Det är inte lätt att ha befälet över drygt 700 själar.
- Kaptenen måste lita på besättningen. - Det förstår jag.
Men kapten Sawyer... Ska man rannsaka sitt samvete då också?
Ja, till och med då.
Jag tar första vakten, så får ni vila.
Tack. Väck mig vid sex slag.
Se er för nu, så att ni inte ramlar ner där igen.
Vad ser ni?
Spanska kvinnor.
Nu är de borta.
Vad ser ni mer?
Lämna honom i fred, mr Hobbs. Han har mist förståndet.
- Ni hoppas det. Ni av alla... - Jag knuffade honom inte.
Nej, det var inte han. Jag kommer snart på vad han heter.
Ni, sir! Er känner jag igen!
Ni är amiral de Brueys!
Nej, han dog för längesen. Kluven på mitten, liggande över vapenkistan.
Det är bäst att ni tar med kaptenen tillbaka till hans hytt, Hobbs.
Det ska jag göra.
Men när han har vilat och hans sinne har klarnat-
- ska jag fråga honom igen, och han kommer att minnas det.
Om inte i dag, så i morgon eller nästa dag.
Sir...
- Talar ni spanska? - Nej.
Mr Hobbs har rätt. Kaptenen kommer att peka ut den som knuffade honom.
Även om det är amiral de Brueys. Ni behöver inte frukta galgen.
Jag fruktar inte för min egen skull.
Men jag står i skuld till två män här som jag vill gottgöra till varje pris
Vad antyder ni?
Jag kan inte säga vem som knuffade kaptenen, men vi var tre här nere.
Vem som helst kan ha gjort det.
Och en av oss kommer att bli hängd för det.
Får inte sova...
... får inte sova...
Nu minns jag!
- Fjättra honom vid sängen. - Vi är officerskollegor!
Nej, det har vi aldrig varit.
Vi är angripna!
Den här vägen.
Ledsen att jag väckte er, men ni vill nog se det själv.
Alle man på däck, fort.
"Strax efter åtta slag öppnade de franska fregatterna eld. "
"Vi var underlägsna i antal enär vi redan hade mist halva manskapet. "
"Men undertimmarna som följde fick vi återigen övertaget och... "
Jag kan inte låta er minnas och komma fram till Kingston.
Jag tänker inte låta dem bli hängda.
Ni gör bäst i att använda båda händerna om ni ska skjuta.
Gå upp långsides!
Var redo att borda!
Kapten Sawyer!
Hobbs, fienden är här!
Besättning, hitåt!
Det är ett klumpigt vapen och inget för en pojke.
- Kalla mig inte pojke. - Vad ska jag kalla er? Ynkrygg?
Jag är ingen pojke. Och jag är ingen ynkrygg.
Och jag är ingen fågelskrämma som behöver fjättras.
Ser ni? Jag är ingen pojke.
- Och ni har ingen rätt att slå mig. - Nej.
Hitåt! Hobbs!
Jag vet vem som knuffade mig. Ni är i alla fall klar i huvudet.
Mr Wellard...
Eld!
Tapper gosse.
Kapitulerar ni? Översten är död.
Kasta era vapen.
Ta ner dem under däck.
Tack, Styles. Det är ute med mig.
Aldrig! - Sir! Mr Bush!
- Hur är det med honom? - Han behöver nål och tråd.
- Låt mig få göra mitt arbete. - Ni har rätt. - Kom, Styles.
Återhämtade han sig det sista?
- Han sa att jag var tapper. - Det är ni.
Han visste...
- Han visste vem som knuffade honom. - Berätta det för mig.
Mr Hobbs...
Jag beklagar att hans sista uppdrag togs ifrån honom.
Men han var en ledargestalt, och han stupade i strid.
Det är över nu, sir.
- Är ni skadad? - Ser ni nåt blod?!
- Renown har återtagits. - Jag ser vem som gjorde det!
Jag hörde talas om Buckland... Den gamle narren.
Lämna honom i fred, Archie. Om du hade sett honom...
- Är det ditt blod? - Det är bara en skråma.
- Fångarna är bakom lås och bom. - Är det ditt blod, frågade jag.
Archie?
Det ser värre ut än vad det är.
Horatio...
Så, mr Buckland, under ert befäl-
- vändes motgång för ett kort tag till medgång.
Vad hände sen?
Fartyget faller i fångarnas händer. En katastrof!
Medan den här karln låg och sov.
Det blir er gravskrift:
"Här vilar Buckland på Renown, kaptenen som tog sig en tupplur. "
- Lyckligtvis fanns det en officer... - Ni menar mr Hornblower.
Jag ska säga er en sak.
Jag står härför att kapten Sawyer var själsligt ur stånd att föra befäl
Han utsatte alla för livsfara!
Svärta inte ned en av Nelsons män.
Jag tiger inte!
Kapten Sawyer kunde inte föra befäl av en enda orsak.
Han föll inte ner i lastrummet, han blev knuffad!
- Av vem då? - Av löjtnant Horatio Hornblower!
Finns det nån här som kan bestyrka det?
Ja, det gör det.
En kyss från mig...
Judas!
Ingen kallbrand. Inget går upp mot ett sår som kan sys i sitt eget blod.
Ni kommer att repa er, mr Bush.
Ni vet varför ni är här- för att bestyrka mr Bucklands vittnesmål.
Ja, sir. Jag skulle gå genom helveteseld för kapten Sawyer.
Ja...
I mitt tycke var han jämbördig med Nelson själv.
Men om vi ska tala om föreliggande fråga...
Vem knuffade honom? Vem knuffade ner er kapten i lastrummet?
Min kapten...
... var en ledargestalt och stupade i strid.
Men jag vet inte vem som knuffade honom.
Mina herrar, jag ber er avbryta rättegången-
- och rädda livet på en man som offrar sitt liv för andra-
- och som andra med glädje skulle offra sina liv för.
Vi borde inte hänga honom, vi borde befordra honom.
Kapten Hammond?
Dit kommendören för oss måste vi glatt följa.
Men den här heroiske unge mannen...
Jag är orolig för honom.
Mr Buckland har förtalat honom. Vi kan inte låta det passera.
Vi måste fråga honom om han knuffade ner kaptenen i lastrummet.
Och eftersom han är en hedersman kommer han att svara.
Mr Kennedy, vem är jag?
- Clive. - Utmärkt.
Horatio.
Trötta inte ut honom, mr Hornblower. Nu ska jag gå.
Lycka till!
Tack, dr Clive.
- När ska du upp i rätten igen? - I morgon.
Och när de frågar om du knuffade kapten Sawyer... ?
Frågar du mig det nu? Jag ska svara tids nog.
Till dess finns det ingen anledning att spekulera.
- Klart. - Ett... två...
- Var är han? - Han är uppe och i full gång.
Kalla nästa vittne.
Jag hoppades få träffa honom före rättegången.
Ni kommer att träffa honom.
Var är han?
Vänta! Det måste göras.
Soldat!
Det var jag som knuffade honom.
Det var jag som knuffade kapten Sawyer.
Vi har hört tillräckligt.
För bort honom.
Tystnad!
Mr Buckland?
Mr Buckland!
Är allt som det ska?
Ta den tid på er ni behöver.
- Varför? - Se på mig...
Det finns inte en galge i världen som kan röra mig nu.
Det gör inte ont, Horatio. Låt dem inte säga att det gör det.
Men... jag är rädd.
- Du är den modigaste man jag känner. - Jag grips lätt av panik.
Archie... Du hoppade från en klippa med en som inte kan simma-
och en som är höjdrädd.
- Det stämmer. - Då greps du inte av panik.
Det gör jag inte nu heller.
- Och inte när du tog på dig skulden. - Stackars Horatio...
Så snar att ge, men så trög att ta emot minsta gåva.
Du hade gjort samma sak för mig.
- Aldrig till ett så högt pris. - Ta emot min gåva.
Ta emot den och ta farväl.
Archie...
Det är en ära att ha fått tjänstgöra med dig.
Jag känner likadant för dig.
Ser du? Det känns redan bättre.
Min käre vän...
Ni kanske vill läsa Kingston Chronicle innan ni ger er av.
"Kapten Sawyer, en stor ledare in i det sista".
Ni och mr Bush prisas högt. Snart skriver man om er i London.
- Mr Kennedy nämns inte. - Det ansågs inte klokt.
Nationen behöver hjältar.
Hjältar får oss att tro att det omöjliga är möjligt.
Bara om man vet vad de heter.
Mr Kennedy tog en kalkylerad risk när han knuffade kapten Sawyer.
Med all sannolikhet handlade han rätt.
- Tror ni att han talade sanning? - Jag tror att han var mycket lojal.
Han visste sin plikt och gjorde den.
Och gick hädan utan sitt goda namn.
- Men vi kommer inte att glömma det. - Nej.
Gaditana har döpts om till Retribution.
Färgen har knappt torkat, ändå har man utsett en befälhavare.
Vill ni inte veta vem som ska ha befälet på Retribution?
Era order, kommendörkapten.
Mr Bush är näst högsta befälet...
Tacka ja till er befordran, annars kanske den går er förbi. Förstått?
Ja, sir.
Jag önskar er...
... en trygg färd, mr Hornblower.
Tack, sir.